The Eastern Spirit Subbing Squad представя
ГОЛЯМАТА АМБИЦИЯ
= Епизод 6 =
Това наистина е много странно.
Дори толкова навътре в планината,
не е възможно да няма никаква следа от него.
Но щом не намираме нищо,
не означава ли, че все още има надежда?
Ако не приемем това за надежда,
ще трябва да се откажем от търсенето и да го признаем за мъртъв.
Казах ти, че е малко вероятно да е убит.
Разбира се, че не. Той не е от тези, които се предават лесно. Знам това.
Откъде съм сигурна?
Защото неговата съдба не е да загуби така живота си.
Какво ще правим,
ако го намерим?
Изглежда сякаш той няма никакво желание да живее.
Убежденията и уговорките
биха подействали само на тези, които искат да живеят.
Като помисля за това,
аз още никога не съм разговаряла с човек,
който не иска да живее.
А ти, срещала ли си някога човек като него?
Казаха ми, че търсите човек на име Пак Чейонг.
Вярвате ли?
Буда стои пред вас.
Бихте ли се помолили за бедната му душа,
за да може да почива в мир?
Ако грешник като мен, се моли за него,
се страхувам, че молитвите ми няма да бъдат чути.
Миналата нощ брат ми е срещнал съдбата си.
Срещнал е бандити в планината.
Не успяхме да намерим тялото му.
Ако е така, тогава мисля,
че предположенията ви са глупави.
Изглежда направих грешка като дойдох тук.
Смятах, че трябва да знаете за случилото се.
Кой ви съобщи новината? Сигурна съм, че не сте го видели с очите си.
Група пътуващи търговци ми донесоха новината.
Изглежда е бил с тях, когато е станало това.
Кой е водачът на тези търговци и къде живее?
Госпожице, нали не смятате да се срещате с тях?
Защо не? - Ако бях на мястото на Чейонг,
не бих желал да се тревожите за мен.
Ако го е грижа за вас, той не би искал това.
Отново говорите безсмислици.
Не можем да контролираме дали ни е грижа за някого или не.
Просто ми губите времето като не отговаряте на въпросите ми.
Водачът на пътуващите търговци се казва Че Сондже.
Благодаря.
Тя ми харесва все повече. - А на мен това не ми харесва.
Тя е любима на брат ти. - Съмнявам се, че е истина.
Какво смяташ да правиш?
Ако една жена ми харесва,
тя трябва да стане моя.
Как мислиш, какво да направя?
Нямам повече причини да остана тук. - Какво искаш да кажеш?
Не желая да обяснявам. Дойде ли дъщеря ми, тръгваме.
Не мисля, че е добра идея. - Решението вече е взето.
Наех десетки души. Претърсих цялата околност.
Това е всичко, което успяха да намерят.
Не знам какво да кажа. Много съжалявам.
Казаха ми,
че преди 8 години сте заели пари на Чейонг.
Да. Истина е.
Защо сте дали на заем толкова много пари на едно дете?
Работата е там...
Той беше самоуверен и разговаряше разумно с мен.
Знаехте ли, че е мой син?
Да, но...
Значи по същата причина сте го приели и този път?
Каква причина? - Едно от двете е.
Или сте искали да се сближите с мен, или търсите слабите ми места.
Дойдох,
за да ви кажа, че нещо може да се е случило с вашия син.
Мислех, че ще скърбите повече.
Жалко, че очакванията ви не се оправдаха.
Както и да е.
Нагостете нашите гости,
и не забравяйте да им заплатите, за да им върнем разходите.
Трябва да кажа на съпругата си, затова ме извинете.
Той е още по-лош, отколкото мислех. - Престани.
Видели сте само едната му страна.
Позволете ми да ви покажа стаята за гости.
Все още не сте обядвали, нали? - Предпочитам да стоя гладен,
отколкото да ям тук. - Не сме яли от снощи.
Няма да възразя на една топла супа. - Моля, последвайте ме.
Сега можете да говорите.
Аз ще стоя тук и ще предавам вашите думи.
Слушай, как смееш да зяпаш така госпожицата?
Шиуол. - Да, госпожице, тук съм.
Можеш ли да ни оставиш?
Госпожице. - Моля те.
Дойдох, защото сте ме търсили.
Аз съм търговец, името ми е Че Тонгхи.
Пак Чейонг...
Искам да знам за него, затова те повиках.
Ще ви кажа всичко, което знам.
Какво искате да разберете?
Казаха ми, че ти последен си го видял.
Истина е.
Какъв беше?
Той...
усмихваше ли се?
Моля?
Преди той се усмихваше много.
Когато беше в опасност,
често се смееше.
Искам да зная дали не е забравил да се смее.
Мислех, че ще ме питате за друго.
Говорите с човека, бил с него в последните мигове от живота му.
Наистина ли не искате да знаете какво се случи?
Не съм казала "последни мигове". Защо считаш жив човек за мъртъв?
Така ли мислите?
Имаш красиви очи.
Много ви благодаря.
Често ми го казват.
Сигурна съм, че ако с него се случи нещо лошо, аз ще го почувствам.
Ако аз се обърна към него, той също ще ме погледне в очите
и ще може да ме види,
дори и да сме в различни части на света.
Дали това, което казах ти се струва странно?
Не.
Може и да не разбирам, но в това няма нищо странно.
Ако отново го видя, ще му предам вашите думи.
Той не трябва да забравя да се усмихва.
Ако това стане, ще разбие сърцето на една благородна дама.
Благодаря.
Не, аз ви благодаря.
Сега се чувствам по-добре...
Простете.
Бях притеснен до смърт. Мислех, че той е мъртъв.
Сега мога да спя спокойно.
Ако вие, госпожице, сте права...
Той сега се радва някъде спокойно на живота.
Притеснявах се за нищо.
Как каза, че ти беше името?
Че Тонгхи.
Моля ви да го запомните.
Ще живееш.
Казват, че ако си нараниш главата, може да си загубиш паметта.
Но мисля, че твоята глава е костелив орех.
Не се връщай обратно, нали?
И без теб светът е достатъчно сложен.
Мисля, че направих всичко каквото можах.
По-бързо, по-бързо.
Мама не си взема лекарствата. Дори не яде.
Да повикам ли друг лекар?
Смятате ли да отложите погребението на Чейонг? Или…
Как мислиш, кой ни отне това дете?
Питате ме кой го е отнел?
Ти ли си?
Значи си ти. Подозирах го.
Бандитите са се появили в точното време,
полицията е отишла на мястото в точното време.
Научил си много.
Внимателно обмислих всичко,
но ми е неприятно да чуя, че се съмняват в мен.
Къде го изпрати?
Не знам. Казах да го отведат на неизвестно за мен място.
Мислиш, че ще имаш полза, ако той не се върне?
Полза? Съмнявам се.
Татко, мисля, че имаме различна представа какво е полза.
Например вие се стремите към богатство,
а за мен то не означава нищо.
Трябва да има нещо, което искаш,
за да мамиш хората, че брат ти е мъртъв.
И вие не вярвате.
Дори ако кажа, че съм го направил в името на по-малкия си брат,
вие все още няма да повярвате?
Ако него го няма, ти ще наследиш цялото ми имущество.
Това ли искаш? - Да управлявам магазините ви?
Това не е интересно. - Тогава...
Искаш да ги притежаваш?
Защо са ми, следа като не желая да ги управлявам?
Въпреки че нашият род не е знатен,
се надявах, че някой ден можеш да станеш главен съветник.
Защо с Чейонг да не те подкрепим в това начинание?
Дори и съветникът прекланя колене пред други.
Пред краля.
Този свят е пълен с глупаци.
Не се ли чувстваш унижен, защото трябва да се покланяш на хора,
които не са по-добри от нас?
А вие?
Аз съм раздразнен заради тези 8 провинции на династия Чосон.
Страната може да се превърне в рай.
Имаме много земя, реки
и богати съседи, с които можем да търгуваме.
А благодарение на нашия търпелив и трудолюбив народ
можем да произвеждаме всичко, от което се нуждаем.
Въпреки това властимащите
се грижат само за собственото си благополучие.
Могат да имат 10 пъти повече, ако умело управляваха държавата.
Обаче те виждат само това, което е пред очите им.
Затова хората рискуват живота си и проливат кръв заради властта.
Ако това продължава,
падението на нашата държава, е само въпрос на време.
Да, и аз смятам така. - Ако управлението на магазините ми
не ти е интересно, какво ще кажеш за управлението на страната?
И това не ме интересува по две причини.
Каква е първата?
Кралят трябва да носи тежки и неудобни дрехи.
На мен ми харесват моите и напълно ми прилягат.
А другата причина?
Дори и тогава, ще трябва да се подчинявам на вашите заповеди.
Затова отказвам.
Освен това, в последните дни ме заинтересува нещо ново.
Слънцето почти залезе. Какво правите? Вдигайте котва.
Днес ще отплаваме. Наистина ли не искате да дойдете с нас?
Клиентът чака някого. Не трябваше да идвате тук.
Господине, вечерята ви.
Моля ви, помислете още веднъж.
Това отрова ли е?
Ти също си един от тях?
Дошъл си, за да намериш Тан Кичон?
Извинявай, не знам много добре китайски.
Дошъл си за това, което е у него?
Ето защо си ме следил.
Но какво е това, което търсиш?
Виж, знаеш ли какво?
Ако знаеш, мога да ти помогна.
Какво имаш да губиш?
Кажи ми какво търсиш и аз ще ти помогна да се разбереш с тях.
Аз съм единственият, който знае къде живее семейство Тан.
Извинете!
Точно започнах да ям...
Какво? Достатъчно ли ви е?
Добре, ще пийна още.
Жаден съм.
Наведи се!
Добре ли си? - Очите ми... Не виждам нищо.
Не можем да избягаме далече.
Те са обучени да убиват и са много бързи.
Ще умрем, ако ни хванат.
Не говори напразно. Това не ми помага.
Не можеш да ме изоставиш. Иначе ще умра.
Не мога да умра. Не мога още да умра.
Защо си толкова бавен? Хайде по-бързо!
Може ли по-тихо? Сега ще избягаме.
Насам, в тази посока.
Там има поток, върви към него.
Защо се влачиш? Върви по-бързо!
Къде е дъщеря ми?
Баща й умира, а тя къде е сега?
Дъще!
Какво? Това не е вино.
Обикновена вода. Измий си очите с нея.
Но първо пийни малко.
Няма смисъл да си мия очите.
Не можеш ли да си ги отвориш?
Пясъкът беше отровен.
Попадна в очите ми.
Сега съм сляп.
Тогава, има ли противодействие на отровата?
Ако имаше, отдавна щях да съм го намерил.
Имам нужда от дъщеря си. Искам тя да дойде.
Трябва да си е вкъщи. Да я доведа ли? - Да, доведи я.
Не мога да отида сам. Боли ме, когато се движа.
Първо нека видя раната на крака ти. - Не се нуждая от лечение.
Нужна ми е дъщеря ми, доведи я.
Разбирам.
Скоро е часът на Бика.
Ще ударя два заека с един камък...
Не е толкова лошо.
Не говори глупости!
Дъщеря ми може да се защити! Не може да е похитена!
На мен също ми е трудно да повярвам,
но те ми изпратиха съобщение.
Прочети го.
Прочети ми го.
"Дъщеря ти е при нас".
"Ще направим размяна, в часа на Заека, на пристанище Мапо."
Това ли е всичко?
Да, нищо повече.
Какво означава това? За какво искат да я разменят?
Каквото и да е, ние трябва да я спасим.
Това е, това е...
Няма ли да спасиш дъщеря си?
Вие сте тук.
Имах късмет.
Имах голям късмет.
Не исках да ви въвличам.
Но не мога да се справя сам с тях.
Чух, че са наемни убийци от Китай.
Казваш, че са отвлекли дъщерята на твоя учител?
Да. Но той не ми позволява да го наричам учител.
Защо?
Баща ми го е принудил да ме учи.
Най-вероятно го е заплашил с нещо.
Но за мен той е уважаван учител.
Наемни убийци от Китай.
Моят учител каза, че е взел нещо много ценно за тях и е избягал.
Дошли са да си го върнат.
Въпреки това, толкова е подло да отвлечеш жена.
Не ти ли харесва този метод?
Бих предпочел да умра, отколкото другите да ме наричат страхливец.
Разбира се, делата говорят повече от думите.
Тогава трябва да се бием с тях.
Какво?
Не каза ли, че не харесваш малодушието?
Той идва! Идва!
Донесе ли го?
Тан Кичон даде ли ти го?
Момичето не е ранено, нали?
Все още е в безопасност? Донесе ли обещаното?
Какво казва?
Иска учителят да се яви лично. И ако животът ни е скъп,
да не се приближаваме към тях.
Вече съм чувал това.
Съжалявам, но размислих.
След като узнах за какво сте дошли, реших да не ви го давам.
Какво?
Няма да го дадеш? Забрави ли обещанието си?
Какво обещание? Не си спомням.
Няма да ви дам желаното, но ми трябва момичето.
Защо си още тук? Намери я.
Взе ли всичко, което ти беше нужно? - Да.
Гасете огъня! Гасете огъня!
Чух, че вторият му син е умрял, а той не го е изпратил в последния му път.
Надявах се на вкусна, безплатна храна.
Прав си.
Предполагам, че дори няма време за погребение.
Все пак трябва да управлява
10, или бяха 20, плавателни съда.
Но защо неговият втори, или беше трети син, е бил убит?
Това е тъжна история. Той е продал приятелите си...
На кой ги е продал?
Те са престъпили закона, а той ги е издал на полицията.
След това хората го проклеха...
А колко са му заплатили? - Колко...
Не ме прекъсвай!
Боже, защо се дразниш толкова?
Ако ще ме прекъсваш непрекъснато, по-добре да ти кажа веднага.
Отишъл е в планината и там са го разкъсали диви зверове.
Непрекъснато ме прекъсва и прекъсва! - Какви диви зверове?
Тигри ли са били? В коя планина?
Дали е мъртъв?
Мъртъв ли си?
Хей, събуди се.
Събуди се, хайде. Събуди се, хей.
Жив е.
Стаите на благородните девойки трябва да са изпълнени с друг аромат.
През пролетта дори пеперудите, трябва да го вземат за аромат на цветя.
Чух, че г-жа Юнхи от Кьодонг е избродирала 18 тъкани,
когато е била само на 13 години.
Тя обрисувала рай и той бил толкова хубав,
че при вида му, всички замирали във възхищение.
Някои казват, че дори са чули бълбукането на бродирания поток.
Завиждаш ли?
Просто съжалявам за вас.
Всеки ден вие приготвяте лекарства. Дори сама събирате билките.
Какво ще стане, ако нежните ви ръце загрубеят като на простолюдието?
Тогава ръцете на госпожицата ще станат ръце на Буда.
Вече е дошъл.
Как сте, госпожице?
Аз съм малко любопитен...
Мисля, че някои хора може да ви осъдят.
Защо продължавате да правите това, което не би трябвало?
Защо?
Всъщност...
никога не съм се замисляла.
Да... За да лекуваш са нужни години опит.
Само състрадание и милосърдие, не са достатъчни да станеш лечител.
Преди много време...
робите в нашия дом се разболяха, след като ядоха гнила храна.
Тогава дойде лекар
и ги излекува с акупунктура.
Той беше глух.
И не можеше да говори.
Но това беше невероятно.
Бил е лечителят Мин, нали?
Когато...
станах на 10 години, срещнах едно момче.
Ръката му беше счупена.
Аз сама наместих счупените кости.
За първи път...
лекувах някого.
Да се свети името на Буда.
След този случай започнах да ходя при лечител Мин. Станах ушите и гласа му.
И научих много.
Но това, което е по-важно…
Започнах да чувствам, че съм жива.
Почувствали сте се жива...
Струваше ми се,
че съм намерила смисъла на живота.
Чувствах се спокойна.
Като се замисля, това е малко егоистично.
На някои хора им е безразлично дали ще живеят или ще умрат в този миг.
Но аз няма да им позволя да умрат.
Може би съм твърде самоуверена.
Вие сте достигнали такова просвещение,
което дори и аз все още не съм познал.
Да се свети Буда.
Но понякога ме обхваща отчаяние.
Макар че с годините научавам все повече,
все още много заболявания са ми неподвластни.
Достатъчно силен ли си?
Ще те нахраня, ако ми помогнеш.
Струва ми се, че първо трябва да ядеш.
Просто ме остави.
Ти не си ням. - Не заслужавам да ям.
Защо?
Обясни ми. Защо?
Приятелите, с които израснах
ги екзекутираха заради мен.
Доволен ли си?
И какво от това? - Моля?
Защо да не заслужаваш храна? Обясни ми.
Толкова съм любопитен.
Дори забравих, че трябва да се облекча.
Защо? Защо да не заслужаваш?
Не мога да спра да мисля за това, даже пренебрегнах зова на природата.
Затова, кажи ми.
Кажи ми, защо не можеш да ядеш?
Не се безпокой, татко.
Остави ме.
Върнах се жива и здрава у дома, трябва да се радваш.
Болно ми е да те виждам толкова тъжен.
Излез.
Искам да бъда сам.
Как е той?
Трябваше ли да го изгориш?
Нямах друг избор. Трябваше да те спася.
Разбирам.
Ти си много по-важна от някаква си карта.
За татко това не е просто карта.
Такива подробности не са ми известни.
Мислех, че баща ми ти е разказал всичко.
Разказа ми, но аз не вярвам особено на такива истории.
Ти също не вярваш, нали?
Не става въпрос за това дали вярвам или не. Това е...
Какво има? - Трябва да намеря онези глупаци.
Ще се почувствам по-добре, след като си отмъстя.
Вече ти казах, те си тръгнаха.
Измъкнаха се, след като подпалихме кораба им.
Тази карта се предава през вековете.
С нейна помощ можеш да откриеш друга карта.
До какво тогава води другата карта?
Това...
Това... е нещо много ужасно.
Много хора са загинали заради нея. Тя е прокълната.
По-добре картата да изгори,
отколкото да попадне в ръцете на тези негодяи.
Струва ми се,
че ще бъде интересно.
Превод: vesy
Eastern Spirit ® 2015
Благодарим ви, че гледахте с нас! /www.easternspirit.org/